![](https://mtag.sk/wp-content/uploads/2021/11/vrabec.jpg)
Vrabec Máriával beszélgettünk
Kezdetben vala Móricz Zsigmond Rokonok című regénye, melyről köztudott, kötelező olvasmány a gimnáziumban, vagyis nemszeretem kategória. Kínáljunk mellé valami savmegkötő, emésztést elősegítő pilulát, és talán fogyasztható válik. Így kerítettünk sort egy „találkára“ Vrabec Mária újságírónővel, akivel beszélgetést folytathattak a pozsonyi Duna utcai gimnázium IV.B tanulói egy magyaróra keretein belül a tényfeltáró, oknyomotó újságírók munkájáról, melyről aztán riportot kellett készíteniük, két legyet ütve egy csapással, gyakorolva a szövegalkotást, mert tudva levő: mindjárt itt az érettségi! Íme a „Michelin-csillagos“ végtermék:
Oknyomozó. Ha meghalljuk ezt a szót, azonnal beindul a fantáziánk, és kis túlzással Sherlock Holmeshoz hasonló figurákat képzelünk el magunk előtt, ahogy nagyítóikkal és jegyzetfüzeteikkel kutakodnak szupertitkos esetek után. Az „újságíró” szóval kiegészítve hangulatos kávéházban ücsörgő, eszpresszót szürcsölgető személyre gondolhatunk, akinek nem mellesleg az öltözködése is meghatározó. Amint a fellegekből visszahuppanunk a földre, valószínűleg több kérdés is felötlik bennünk arról, tulajdonképpen mivel is foglalatoskodik egy oknyomozó újságíró.
Egy magyaróra keretein belül kérdéseink válaszra találtak Vrabec Mária személyében. Mária újságírás szakot végzett a pozsonyi Comenius Egyetemen. Tanulmányai befejeztével egy nyitrai szlovák regionális lapnál kezdte meg pályafutását. Itt olyan témákkal foglalkozott, amelyek nem voltak igazán komfortosak számára. Emellett mindig is érezte, hogy inkább magyar lapnál szeretne dolgozni. Ez az út az Új Szónak írt Nyitra környékéről szóló tudósításokkal kezdődött. Idővel az idősebb kollégák meglátták tehetségét, így riporterré, később a Vasárnap című hetilap újságírójává is vált. Mélyen foglalkozott a 2006-ban megvert nyitrai diáklány, Malina Hedvig; továbbá Bezák Róbert, római katolikus pap, ügyével. Az országos társadalmi problémák mellett nagy odafigyelést szentel a személyes ügyeknek is. A kisember saját gondjai ugyanis ugyanakkorák számára, sőt még súlyosabbnak érzékeli őket, mint a közösségi ügyeket. Ezek a személyek azért keresik fel általában a sajtót, mert egyedül elvész a hangjuk az állami szervekkel szemben. Ezen is megmutatkozik a média hatalma.
Elmondása szerint a témák, amelyekkel foglalkozik, nem csak úgy hevernek az utcán, és az egyetemen szerzett tudás nem feltétlenül elegendő a hatékony munkához. Fontosak azok a tanult tulajdonságok, amelyeket az aktívan tevékenykedő éveiben sajátít el. Ha elég tapasztalt az újságíró, és jó analitikai képességeket fejlesztett ki, észreveszi a médiából áramló hírek mögött azokat az apró mozzanatokat, amelyekik felborítják a történtek észszerűségét. Ilyenek például a gyanús cégek, személyek és pénzmozgások. Ha nem ülnek a számok, az az egyik alapvető jel arra, hogy érdemes megvizsgálni az esetet. Emellett gyakran előfordul a szerkesztőségekben, hogy a téma “házhoz jön”. Sokszor találnak a postaládájukban felderítésre váró dokumentumokat, általában ismeretlen személyektől. Ebben az esetben fontos átgondolni azt, hogy kinek fűződhet érdeke ahhoz, hogy ezek az információk napvilágra kerüljenek, mivel nem biztos, hogy a leírtak teljessége igaz. Lehetséges, hogy csupán részinformációval állnak szemben, mert a feladó is sáros, vagy valamilyen politikai érdek vezérelte. Ha valaki be akar mártani egy másik személyt, gyakran eszközként használja az újságírókat ehhez. Mindenképpen fontos mélyre ásni ezekben az anyagokban, és több forrást is felkutatni, mert sok minden kiderülhet ki belőlük. A hivatalos eljárás szerint az újságíró a sajtószóvivőktől, illetékesektől szerzi az információkat, egyenesen a minisztériumokat kérdezi. Ezek az intézmények általában ködösítenek, ezért nem rossz, ha az évek során kialakít olyan kapcsolatokat, amelyekhez fordulhat egy-egy háttérinformációért. Ezenfelül helyes használattal az internet kitűnő forrásként szolgálhat. A cégjegyzékek, adóbevallások és különböző kataszteri portálok segítségével felderíthető, hogy az egyes fizikai és jogi személyek tevékenysége legális lehet-e.
A kiadóval kötött szerződés tartalmazza azokat a pontokat, amelyekik többek között megszabják, hogy az újságírónak naponta mennyi anyagot kell leadnia, és az ennek fejében járó fizetséget is. Továbbá létezik egy etikai kódex, amihez szintén igazodnia kell. Eszerint fontos odafigyelni arra, hogy hol és hogyan jelenik meg, mivel jelenlétével a lapot is képviseli. Nélkülözhetetlen a legalább két forrásból való tájékozódás a hiteles információ megszerzésének érdekében. Sőt mi több, nem plagizál, és nem ír olyan eseményről, amelyen nem vett részt személyesen. Az ilyen lelkiismereti dolgok esszenciális részét képezik a publicista munkásságának.
Ján Kuciak meggyilkolása a tudatos odafigyelés mellett mélyebb együttműködést eredményezett a szlovákiai magyar és szlovák szerkesztőségek között. Ez több szemszögből is szimbiotikus együttélés. Mivel több szem többet lát, több esetre lehet fényt deríteni. Ily módon szintén több kapcsolatra tehetnek szert, és a felelősség is kissé megoszlik. Emellett természetesen mindenki a saját témájára összpontosít, de számos tényfeltáró anyag jelent már meg több szerkesztőség együttműködésével.
Természetesen, mint minden foglalkozás, úgy ez is jár bizonyos lemondásokkal, félelmekkel, amelyeket vállalni kell. Mária a foglalkozás szó helyett inkább az életforma kifejezést preferálja, hiszen sok odaadást, lelkesedést és huszonnégy órás munkaidőt igényel, mivel ami foglalkoztatja az embert, az mindig vele van. Emellett emocionálisan is megterhelő az esetenként megtörténő fenyegetések és feljelentések miatt.
Mária számomra igazán kiegyensúlyozott nőnek tűnt. Elmondta, hogy több üggyel foglalkozik párhuzamosan, így a megterhelőbbek mellett mindig vannak lazább, pihentetőbb ügyek, mint például interjúk és kedves kis riportok arisztokratákkal különböző kastélyokban, amit kirándulásként is értelmezhet. Ha nehezebb fába vágja a fejszéjét, akkor sem adja fel teljesen, mivel maga az ügy szolgál motivációként. Persze megesett már vele az, hogy egy esettel sehogy sem bírt mozdulni. Ilyenkor félretette azzal a gondolattal, hogy ha majd meg kell oldódnia, majd meg fog. Ezek hosszú folyamatok, ezért türelmet is igényelnek.
Szerintem mindnyájunk nevében mondhatok köszönetet Máriának ezért a tartalmas beszélgetésért. Kielégítette kíváncsiságunkat, kérdőjeleink ponttá váltak. Más szemmel nézünk erre a szakmára, sőt a foglalkozás, mint olyan, fogalma is megváltozott bennünk. Az a lelkesedés, amellyel munkájáról beszélt, felbuzdított arra, hogy bátran induljunk el az általunk megálmodott ösvényen.
Bajkai Barbara IV.B